Devils 2012! Okej, så...
Ge oss alla fakta.
Så här är det.
Helt orört område.
- Totalt? - Helt orört.
En dispyt mellan regeringen och urinnevånarna
har gjort att området inte får beträdas.
- Ingen tillfartsväg heller. - Gäller inte oss!
Precis!
Sexton mil med besvärlig vildmark åt alla håll.
Alla som försökte tidigare har blivit arresterade innan de kunde flyga.
Lurade.
Hur undviker vi myndigheterna?
Bra att du frågar.
Nåt jag kallar mitt passerkort.
Du tar oss till platser vi aldrig kommer till annars, Stone.
Om du lever som om varje dag är din sista...
Blir det sant en vacker dag!
Där är det, mitt herrskap.
Vi närmar oss nu.
Devil's Peak.
Nio hundra meter högt.
- Herregud. - Titta.
Du är min, älskling.
Ingen i världen kommer att ha en bättre dag än vi.
- Just det! - Ja!
Då kör vi.
Har nån kille nånsin tagit dig till ett sånt här fint ställe tidigare?
Nej!
Även om de erbjudit sig
är det bara dig jag skulle sagt ja till, bunny.
Vänta. Bunny?
Så gulligt!
Det är nåt vi kallar varandra.
Nog med småprat. Vi rör oss innan vädret blir sämre.
Vi måste hoppa direkt. Dags för partyt!
Kom nu, bunny.
Ta mina grejor, Stone!
- Allt klart. - Allt klart.
Okej, dags att flyga.
- Där är det! - Nu så!
- Toppen! - Kom igen.
Dags för ditt första basejump, Stone.
Jag älskar det här.
- Snubbla inte! - Du.
Kom igen.
- Om du tvekar, Stone... - Ge mig en sekund.
Kom igen, dags att kontrollera gravitationen.
Det är svårare att ge upp än att hoppa.
Jag kom inte hit
för att gå nedför berget.
Ta det lugnt bara. Du får din chans.
Ta den tid du behöver.
Landningszonen verkar vara lite för långt borta.
Ja, men vinden är bra. Lös ut skärmen lite extra tidigt bara.
Du kan väl vänta lite?
Du och jag kan hoppa tillsammans när alla andra är iväg.
- Tycker du? - Ja.
Okej.
Ja!
Du!
Vad väntar du på, Stone? Lös ut skärmen!
Du kommer ner för långt!
Hjälp!
Pungdjävulen
är mer än en tecknad figur.
Dessa pungdjur fick sitt namn och rykte
när europeiska nybyggare hörde
de hemska skrik djuren utstöter när de äter.
Kommer du från USA?
Ja, jag flyttade hit för att studera aboriginernas traditioner.
I skolan läste jag
att pungdjävulens stora huvud och nacke gör att den har djurvärldens kraftigaste bett.
Ja, du har helt rätt.
I förhållande till sin kroppsvikt stämmer det.
Den är som en vithaj.
Med ben.
Ja, du har delvis rätt där.
Pungdjävulen äter inte människor.
- Gör den inte? - Nej.
Vad äter den då?
I praktiken är den asätare,
äter döda djur mer än jagar själv.
Jagar den trafikdödade djur?
Det är ju inte skrämmande, bara slött.
Aboriginerna tror att pungdjävulen kom
från en avskyvärd, uråldrig varelse.
De påstår att för tusentals år sedan,
åkallade förfäderna denna djävul
för att försvara ön från fiender.
En glödande best från jordens inre
som kunde svälja sitt mänskliga byte
helt.
Du tror väl inte på de där sagorna?
Eller?
Förlåt, men vi måste avbryta touren lite i förväg.
Tack.
Tack för att ni kom.
Håll dig till manus.
Du ska få in turisterna, inte skrämma iväg dem.
Folk gillar att bli skrämda lite då och då.
Det är en massa voodoosmörja i alla fall.
Ditt sätt att göra min doktorsavhandling till en förolämpning är imponerande.
Läget?
Man har sett en helikopter på väg mot Blood Canyon.
Whitfield och jag ska kolla att det inte är basejumpers.
- Du behövs på stationen när vi är där. - Ta med mig.
- Det bestämmer Whitfield. - Du kan väl ta med mig?
Ja, men varför skulle jag det?
Kom igen, jag har inte varit ute på veckor.
Jag vill ut!
Inte ihop med mig bara.
En kille samlar mod för att be en tjej om en dejt,
även om svaret är nej.
Om jag får följa med, kan du få mig på en dejt.
Säkert?
Inga löften, om annat än middag.
Nu åker vi.
TASMANIENS PARK & SKOGSSERVICE
Jag har landat och är på väg.
Uppfattat.
Du får se de berömda grottorna, Alex.
Stone!
Stone?
Stone!
Otroligt!
Jayne, var är du?
Ta med klätterutrustning och ficklampor. Vi har problem.
Vad menar du? Vad har hänt?
Ta er bara hit så snabbt ni kan.
Okej, vi är på väg.
Snabba på! Full fart.
Hej.
Han är nog där nere, men jag kan inte se honom.
Okej.
Ta tag i mina ben.
Stone!
Såg du honom?
Nej, men mycket blod.
Va?
Vi måste få bort honom innan vakterna kommer.
- Ge mig repet. - Jag fixar förbandsutrustningen.
Säg till så snart jag kan komma ner.
Sänk ner mig.
Jag är loss.
Okej, Stone.
Stone?
Ser du honom?
Nej.
Stone, var är du?
Kom igen, Stone.
Kom igen, kompis.
Vad fan är det här?
Stone?
Titta här.
Jösses.
Dra upp mig! Kom igen!
Ta mig härifrån!
Ta bort mig!
Kom igen. Ta min hand.
Va fan, Anderson?
Vems blod är det där?
Det är Stones.
Var är Stone?
Stone är död.
Va?
Nåt finns där nere.
Han var strimlad, halvt uppäten.
Uppäten? Nej. Han kanske var söndersliten av fallet.
Nej, jag vet vad jag såg.
Va? Det här stämmer inte.
Fan.
Vi måste härifrån.
Vänta, vi kan inte lämna Stone där.
Vi kommer tillbaka efter honom.
Nåt är farligt där nere
och det kan kanske komma upp hit.
Inget av det här är rimligt.
Jag flyger iväg med oss härifrån.
Om nån vill stanna är det deras ansvar.
Anderson, vi kanske ska reda ut det här.
Tänka igenom vad som är bäst att göra här.
Har du nånsin sett mig vara rädd för nåt, Jayne?
Okej, vi drar.
Utrustningen, då?
- Strunta i den. - Vi går.
Grattis, pojkar och flickor.
Ni är arresterade för olaga intrång, framkallande av fara, vandalism
och olaglig flygleverans till en nationalpark.
Var är pengarna?
Nere hos Stone.
Vi behöver er hjälp. Vår vän har blivit dödad.
Det ni gör är väl farligt, eller hur?
Han dog inte när han hoppade.
Nåt åt upp honom.
Det är omöjligt.
Tasmanien har inga inhemska människoätande djur.
De hittar på saker för att undvika arrestering.
Titta på blodet på hans händer!
Om det ni säger är sant ska vi hämta upp er vän,
men ni ska till häktet först
och er helikopter ska beslagtas.
Du verkar vettig, vakt.
En hypotetisk fråga...
Det finns 50000 dollar i det där hålet.
Du får allt om vi får flyga härifrån.
Jag önskar att du inte hade gjort det där.
Du begår ett misstag.
Du bröt mot lagen, kompis.
- Kom nu! - Stanna!
Såja!
Ta det lugnt.
Ingen annan ska behöva dö idag.
Backa.
Hör på. Jag tillhör polisen i New York City.
Kollegor emellan, vi skojar inte.
Ni har ett problem här i parken.
Såg du kroppen?
Nej, men det gjorde min vän.
Jaså? Var är den?
I en underjordisk grotta, full med målningar.
Vi tittar efter.
Nej, det är farligt där borta. Vi borde inte återvända.
Visa mig kroppen, eller så blir ni arresterade.
Ni väljer.
Ni hörde. Rör på er!
Alex och jag repellerar ner.
Ni här uppe håller vakt och ser till att fångarna inte flyr.
Du och Danz kan gå, jag vaktar dem.
Vill du inte se grottmålningarna?
Det kanske finns voodoo där nere.
Jag är inte klar med klättercertifikatet.
Okej, låt oss få det här gjort, Danz.
Var försiktig, Alex.
Fastgjord.
Går ner.
De borde inte gå ner, det är farligt.
Kanske inte ens är säkert här uppe.
Vi borde ta oss härifrån så snabbt som möjligt.
De ljög inte.
Tror du att nån fått tag på en lejonunge,
kanske en tiger, och sänkt ned den här när den blev för stor?
Nä.
Nej, det tror jag inte.
Inte när det stinker så här.
Har du nånsin känt den här lukten, Danz?
Tasmanska urinnevånare hade ett namn för den lukten.
Det betydde djävulslukt och död.
Vet du varför vi kallar det här Blood Canyon?
Nej, varför då?
Det döptes på grund av en olycka som tog livet av fem barn.
Jag var knappt 15 år gammal.
Vi brukade sno några ölburkar av våra föräldrar,
komma till dalgångarna, och festa som rockstjärnor.
Här uppe vid tvåtiden på morgonen
var jag tvungen att pinka och snubblade ut,
bort från mina kompisar.
Det första skriket höll mig vaken
i åratal efteråt.
Var och en av dem
skrek om nåd,
skrek på hjälp.
Skrek efter mig.
Jag blev stel av fasa, Danz.
Helt stel.
Jag var 15 år gammal.
Jag bara stod där
med händerna på kuken,
medan mina kompisar skrek för sina liv.
Och sen, ett efter ett,
tystnade deras skrik.
När jag vågade röra mig
hade solen gått upp.
När jag kom tillbaka till grottan
såg jag nåt jag aldrig sett förut.
Inget djur hade gjort det där.
Mina fem bästa kompisar,
deras kroppar i strimlor, benen krossade och uppätna,
tarmar, ansikten, allt utspritt som högar av korv.
Jag kunde inte avgöra vems läppar var vems.
Vad var det då?
Jag vet inte.
När jag kom till grottan hade vad det än var försvunnit.
Men jag känner igen lukten.
Det är samma lukt.
Vi borde väl se vart den här leder.
Nej, jag gillar inte det här, Danz.
Vi tar oss härifrån.
Men kroppen, då?
Vi lämnar den.
Han har inget emot att stanna en natt.
Vad hittade ni?
De talar sanning.
Vad tror du att det var?
Jag vet faktiskt inte.
Kan vi gå härifrån nu?
Ja, det kan vi.
Djävla stank.
Det är ovanligt.
Du missade nåt, Alex. Massor med voodoo där nere.
Jaså, som vaddå?
Det fanns målningar av otäcka monster och grejor.
Jag måste pinka innan vi går.
Skojar du?
Hur kunde du slippa klättercertifikatet?
Jag kan kolla honom.
Ni andra, in med er. Snabbt.
Vad gör en så snäll och söt flicka som du ute i vildmarken?
- Jag är inte så snäll. - Jag gillar dig redan.
Om du inte vill hjälpa mig måste du lossa handfängslet.
Du kan lita på mig.
Fin, va?
Vet du vad den här klockan kostar?
Troligen mer än du tjänar på ett år.
När vi är tillbaka i civilisationen,
om du då låter mig smita, får du den.
Det låter som ett bra förslag.
Vänd dig om, kliv in i bilen och sluta ödsla på min tid.
Jag är dubbelt så stor som du.
Tänk om jag slår ner dig och flyr?
Okej, om du gillar att bli uppäten av det som åt din vän.
Det är 13 mil till civilisationen.
Jag bara skämtade.
In i bilen och uppför dig så får du åka med oss.
Kom igen, Simon!
Du gör bara saker värre.
Jag försöker bara slippa fängelse.
- Jag har faktiskt en karriär. - Så bra.
Jag fattar inte varför Stone lät dig komma med.
För att han ville ha en man i gruppen
i stället för en tjej.
Passa dig!
Lugna dig, bunny!
- Tyst med dig. - Vad ska du göra nu då?
Uppför er!
Det gäller er andra också.
Då rör vi på oss.
Det börjar bli mörkt.
Hörni!
Det räcker!
Jag designar spel.
Jaså, vilket spel?
Är vi framme än?
Stanna bilen!
- Slappna av, jag skojade. - Håll käften!
Försöker lätta upp stämningen här bak.
- Det är nåt på vägen. - Vad är det?
Ladda bedövningsgeväret, Danz. Nu.
- Vad fan hände? - Jag vet inte!
Befria oss. Vi kan hjälpa till.
Det kan vi inte! Vi följer efter honom.
Nej, ni kan inte bara lämna oss oskyddade.
- Vad är det med dig? - Ta oss härifrån!
Oroa er inte. Vi ska döda den.
Oroa er inte?
- Stanna här. Vi kommer tillbaka. - Nej!
Whitfield! Whitfield!
Bra jobbat, Jayne! Snyggt!
- Iväg nu. - Bra jobbat.
Nån måste hjälpa mig att växla.
Kom igen, Jayne!
Kom upp hit, Anderson.
Du växlar.
- Okej, jag har spaken! - Ett!
Två!
Kom igen!
Whitfield!
Hör du?
Whitfield?
Spring!
- Försök igen! - Kom igen, samla er!
Släpp inte upp kopplingen. Kör!
Nej.
Danz?
- Ettan. - Okej.
Tvåan.
Nån var snabb...
Tack. Tack.
Vad hände dina vänner?
Den fick tag i dem.
Den? Vad fan är det?
Jag har ingen aning.
Vi måste härifrån. Kom igen.
Ta grejorna.
- Snyggt. - Oj.
Ta de här repen, macheten.
Vi har lite användbara prylar här.
Macheter.
Jösses.
- De här signalraketerna? - Ja.
- Raketer. - Medicinlåda.
Öppna den.
Vad ska jag göra med de här?
- Ja! - Ja!
Ge mig din machete. Den här är värdelös.
Den behövs inte, hoppas jag.
Tror du vi dödade den?
Om inte, kanske den blev lite tveksam.
Jag hittar dem inte.
Vi bör inte stanna här längre.
Det är för farligt.
Förlåt.
Kom igen.
Det där hjälper inte. Ingen lyssnar.
Varför inte?
Radion når bara vaktstationen.
Nån av oss är normalt sett där och svarar.
Smart. Jag får ingen signal.
Om vi inte dödade den där saken
är vi lättfångade om vi stannar här hela natten.
Säg att du har en plan, Anderson.
Du är väl inte höjdrädd?
Hur går det? Ska jag följa med dig?
Nej, jag... De andra får gå först. Jag vaktar tills du är uppe.
Okej.
Vad tycker du, Simon? Inte så illa, va?
Sov sött.
Vad var det där?
Det var en björn eller nåt, va?
Ja. Såg nån vad det röda lyset var för nåt?
Vet du nåt som vi borde veta?
Om du vet saker som kan hjälpa oss borde du berätta.
Ni kommer inte att tro mig.
Pröva.
Vem av er var i grottan?
Det var jag.
Såg den ut som en plats för ritualer inför människooffer?
Det fanns några dödskallar där.
Målningarna då? Liknade de varelsen som attackerade oss?
Ja. Exakt så såg de ut.
Den glöder i rött.
Den är verklig.
Vad är verkligt?
Din vän väckte den.
Väckte vad?
Jag gjorde min magisteruppsats om australiensiska folktraditioner.
Enligt tasmansk mytologi fanns det
en varelse, en sorts djävul,
som åkallades med blodsoffer
i en grotta som den där.
När er vän föll, om det spilldes tillräckligt med blod.
Det kan ha varit utlösaren.
Vänta, du säger "utlösare".
Menar du att grottan är en övernaturlig fälla?
Förlåt, men det här verkar alltför otroligt.
Det tycker jag med.
Hur går det till?
Tror du på det här?
Jag frågar bara.
Hur går det till?
Enligt historierna
jagar och dödar de inkräktarna när de förökat sig.
Så vi är skurkarna enligt folksagorna?
Ja.
Jag säger bara,
att vare sig det är magiska monster
eller en drogad björn,
får vi fan hoppas att den inte kan klättra i träd.
Vi körde över den.
Den ligger nog och förblöder nånstans.
I morgon är vi inte kvar här
och den undviker nog oss i fortsättningen.
Ja, jag hoppas att du har rätt.
Oroa er inte, jag ska se till att vi klarar oss.
Jag lovar.
Kan du inte sova?
Nej.
Du bör nog inte titta ner.
Jag heter Jayne.
Ett tjejnamn?
Jag stavar det med ett "Y", så...
Som ett tjejnamn?
Ja, ett tjejnamn.
Jag heter Alex.
Ett killnamn.
Godnatt, Alex.
Godnatt.
Hjälp mig.
Alex!
- Vad var det där? - Jag vet inte.
Det är Danz. Han lever.
Kom!
Jag är läkare. Jag går dit.
- Kan du vänta tills det är tryggare? - Nej. Han behöver hjälp.
Okej, håll dig nära Jayne. Jag skickar ner det här till dig.
Kliv där.
Alex!
Kom igen!
Alex! Alex!
Alex!
Nej.
Kom! Det är för sent.
Det här kan inte vara sant.
Vad är detta?
Precis som i folksagorna.
Den är som en superversion av en pungdjävul.
Som den tecknade figuren?
Nej, inte som den.
Om den liknar en verklig pungdjävul dras den till starka ljud.
- Så Danz skrik... - Ledde den till honom i morse.
Jag borde fortsatt leta efter honom igår kväll.
Jo, men vilken sorts djur, A, överlever en sån kollision,
och B, vaknar nästa morgon med lust att döda?
Jag struntar i vad det är. Vi måste döda den, innan den dödar oss.
Vad föreslår du?
Jag har en idé. Räck mig handen.
Fjorton mil till bebodda trakter, drygt två till helikoptern.
Vi går tillbaka och flyger härifrån.
Det är en usel idé.
- Ja, vi kan inte springa ifrån den. - Det behöver vi inte.
Vi delar på oss. Ni håller er undan tills jag är i luften.
Jag kan klara sträckan tillbaka på en och en halv timme, kanske mindre.
Jag tar helikoptern och hämtar er.
Det låter bra.
- Okej, vi har en plan. - Killar!
Ta med er allt ni kan bära.
Vi vet inte vad vi kan behöva.
Det finns en väderstation där uppe.
Vi borde följas åt.
Vad finns det där?
Skydd, förråd, radio.
- Min plan är bättre. - Min är tystare.
Pungdjävulen dras till starka ljud.
Så fort rotorn startar blir du jagad.
Då är det bra att den inte kan flyga.
- Vad fan är det där? - En hemmagjord eldkastare.
Hur kan du göra såna där?
Jag satte dit en ung kille
och han byggde en med hjälp av Internet.
Att det skulle komma till nytta.
Internet är farligt.
Det är ganska enkelt.
Lampan utlöser elchocksvapnet och bränslepumpen,
vilken skickar bränslet till tändstiftet, och pang!
Vi får en grillad pungdjävul.
Okej!
Vi måste prata om det här.
- Hör på... - Nej, inte en chans att...
- Jesus. - Stäng av den!
Ta ur en säkring eller nåt.
Vad är det som låter?!
Spring!
Vänta! Var är Jayne?
Bort därifrån!
Ge mig en.
Vi byter. Tack!
Jag tycker vi tar det du erbjuder, Walsh.
Vem har ketchup?
- Det krävs mer än ketchup. - Det luktar avskyvärt.
Rätt åt dig, din fula...
Jag håller med dig för en gångs skull.
Synd att folk dog.
Tack.
Hörni.
Det finns fler.
- Spring! - Kom igen! Fly!
Kom.
Var fanns de där?
Vi måste ha en ny plan.
Samma plan. Jag hämtar helikoptern, vi överlever.
Såg du inte vad som hände?
Jag lyssnar inte på er längre.
Jag bestämmer här!
Bestämmer. Du bestämmer inget, fröken.
När det var kris igår kväll lämnade du oss bundna,
och vi kunde inte försvara oss.
Du skulle vara död utan oss.
Sluta bråka. Alex räddade mig.
Tack.
Jag är tacksam för det du gjorde igår,
men jag har ansvar för er och ni gör som jag säger.
Vad händer annars?
Ska du hota mig med vapen igen?
Måste jag det?
Ljudet från helikoptern drar dem till sig,
först till dig och sen till oss.
Vi måste vara tysta!
Det är säkrare med väderstationen.
Hör på.
Jag vägrar lägga våra liv i dina händer.
Jag ska till helikoptern och flyga oss härifrån.
Du kan välja att resa på annat sätt, om du vill.
Eller bara skjut mig. Du väljer.
Jag hoppas du har rätt.
Det finns en bäck längre fram. Vi kan följa den till flodmynningen.
Det är åtta kilometer norrut. Där borde du kunna landa.
Det låter bra.
- Jag följer med dig. - Här.
Nej, du sinkar mig bara.
Jag kan lätt springa ifrån dig.
Dessutom behöver du en livvakt.
Just nu är du viktig för mig
och jag vill skydda mina tillgångar.
Var fick du den där ifrån?
Från bilen. Måste ha varit dina partners.
De använder den inte längre.
Du borde stretcha.
Jag vill inte bära dig om du sträcker dig.
Ser man ett lejon mjuka upp innan det dödar en gasell?
Nej.
Nu sticker vi.
Det här är ett misstag.
Ingen lyssnar på mig.
Oroa dig inte. Vi ska klara det.
Hur kan du veta det?
Med dina kunskaper om eldkastare och mitt modellutseende,
vad kan gå fel?
Ta det lugnt, kompis!
Kom igen, gamle man.
Tror du de klarar det?
Om du är desperat
är det Anderson som kan rädda dig.
Om han inte klarar det beror det på att han dog under försöken.
Anderson är tuff.
Han fick mig att gilla basejumping.
Varför gillar du det? Det verkar galet.
Jag var höjdrädd, tro det eller ej.
Vad kan vara ett bättre sätt att komma över det än att hoppa.
Jag var såld efter första hoppet.
Det verkar ännu tokigare.
Det är galet och jag kan inte rekommendera det.
Men det är det mest givande jag gjort i mitt liv.
Till och med den här resan?
Vi får se.
- Kan du hålla den här? - Visst.
Snyggt.
Här uppe!
Vi är vid floden!
Äntligen.
Vi tar skydd här.
Var är du, Anderson?
Vi är runt fem kilometer bort och allt går bra.
Vi är vid floden.
Håll i, vi ska hämta er.
Okej.
Huka er.
- Här. - Tack.
Hur möttes du och Walsh?
Jag jobbade natt på akuten.
Han blev skjuten, allvarligt sårad.
Och medan han blödde till döds
bjöd han ut mig på middag.
Jag visste att hon inte kunde säga nej till en döende man.
Nu borde du fråga
hur länge det tog innan Walsh sa att han var en basejumper.
Man kan säga att låta mig se honom hoppa
var som att få träffa hans föräldrar.
Och att lära mig hoppa var som ett frieri.
Var du inte rädd?
Skojar du? Jag var livrädd.
Men det vore mer skrämmande att leva utan honom,
så jag tog klivet.
Vänta bara tills du ser vad jag planerat för bröllopet.
Du hängde med bra, Simon!
Vi klarade det.
Anderson,
jag slog dig nästan.
Inte alls.
Mayday! Det här är...
Vi måste lyfta direkt.
- Kom igen, den närmar sig. - Fan också.
Skynda på!
Jag gör allt jag kan!
- Du måste ge mig lite tid! - Hur?
Mayday! Mayday!
Kom igen, din...
Där fick du!
Fan, nu kör vi!
Det fungerade! Nu ska vi härifrån!
Ta oss härifrån!
Vi gjorde det. Lätt.
Bra jobbat.
Mayday, mayday. Detta är Echo, Alpha, Foxtrot, kom.
Mayday, mayday! Detta är...
Fan!
Radion funkar inte. Bara brus.
De är fortfarande där nere.
Jayne!
De bra nyheterna är att vi är på väg till er.
De dåliga är att bestarna följer efter oss,
nere på marken.
Jag flyger in mycket snabbt.
Ni måste vara beredda att hoppa ombord direkt.
Jag hänger lågt nere åt er.
Lämna all utrustning.
Ta er bara hit, vi är beredda.
Okej.
Där är de.
All right.
Okej.
Ner.
Se upp, Anderson!
Nej! Rör den inte.
Sparka ut den genom dörren!
- Sparka ut den. - Det kan du göra!
Tyst! Kom hit och sparka den.
Nej!
Herregud!
Sparka ut den!
Sparka ut den, nu!
Kom igen!
- Nej, nej! - Nej!
Den har mig!
Anderson?
Är du oskadd?
Anderson?
Anderson!
Är du oskadd, Anderson?
Anderson!
Ja, jag tror det.
Simon, då?
Simon har kilat vidare.
Kan vi nå ut med radion?
Nej.
Inbillar jag mig att de har blivit större?
De blir större.
De verkar distraherade, Anderson.
Rör dig nu!
- Kom igen! - Vad fan ska vi göra?
Vi kommer på nåt.
Varje gång vi dödar en blir de andra större.
- Allt blir bara värre! - Jag vet.
Vi kommer på nåt.
Här.
Vi måste röra på oss nu när de är distraherade.
Hur långt borta är skyddsrummet?
Alltför långt.
Jag vill se kammaren med egna ögon.
Vill du tillbaka till drakens håla?
Jag har studerat grottmålningar, det kan finnas ledtrådar,
nåt om reglerna för att stoppa dem.
Är du säker, Alex?
Tyvärr, det är självmord.
Hon hade rätt om helikoptern.
Vi kanske borde lyssna på henne.
Bestarna är verkliga och blir allt svårare att döda.
Hon måste gå ner dit
för att vi ska förstå vad det är vi slåss mot.
All right?
- Kom igen! - Okej, vi går!
Det är bättre än att bara stanna här.
Tar du den? Kom.
Kom igen, rör på dig.
Vill du verkligen göra det här?
Jag bestämmer själv.
Okej.
Det här kommer att vara bra för dig.
- Hon är höjdrädd. - Ursäkta?
Fint, jag var tvungen att kasta Jayne nedför hans första bergstopp.
- Förlåt. - Jag är redo.
Sänk ner mig.
Ser du nåt?
Vänta lite.
Jag ser inget sätt att stoppa dem.
De kommer inte att sluta förrän...
Förrän vi alla är döda.
Ja.
Sex varelser kom till. Vi har dödat två.
Om vi kan döda de andra fyra
är vi i säkerhet.
Ett ögonblick.
- Alex! Alex! - Fan.
Jag måste kolla en sak.
Det finns en till ingång.
Jag har en idé.
De dras till ljudet av en explosion.
Nån får säga när de är på väg mot mig.
Jag lurar in dem och sätter eld på dem.
- Jag älskar dig. - Se upp för dem.
Jag behöver den här.
Var jag inte tydlig nog? Jag gör det här.
Det är ingen bra idé.
Jag är lättast. Ni kan dra upp mig snabbast.
Det är vettigast.
Hon har rätt.
Kom igen.
Okej.
Här.
Jag behöver inte din hjälp.
Det vet jag.
Lycka till.
Hon är redo.
Okej.
Det är dags.
De är på väg rakt mot grottan, alla fyra.
Hallå!
Tänt var det här!
Alex, kom!
- Jayne! - Okej, färdiga!
Dra!
Jayne!
Alex!
Hjälp!
Var beredd, Jayne!
Nu!
Brände du dem?
Det blev fel.
Vi lyckades sinka dem lite.
Det är en liten seger.
Är du okej? Kom.
Vi tar av selen här. Vi måste röra på oss.
Hur verkar det?
Lugnt.
Det verkar bra. Jag hör inget.
Spring!
Jag måste hämta Lisbon! Vi ses vid helikoptern.
Lisbon?
Bunny! Bunny!
Walsh!
Lisbon? Lisbon?
Lisbon! Lisbon!
Nej! Lisbon!
Kom igen!
Vi måste vidare.
In med er!
Tyst! Öka!
Hur många skott har du kvar?
Tre.
Perfekt. Vi är tre kvar.
Jag vill inte att de äter oss.
Hör på. När man står vid stupets rand
backar man inte, man hoppar.
Vet du vem som lärde mig det? Det gjorde du.
För första gången nånsin vet jag inte vad jag ska göra.
Tiden börjar ta slut. Vi måste göra nåt.
De kommer allt närmare.
Du har ju alltid idéer.
Det finns grejor här. Vi bör kunna komma på nåt.
Det här kunde fungera.
Lysraket.
Låt oss hoppas att de ärvde Simons musiksmak.
Jag gillar hur du tänker.
Var redo att springa för livet.
Hej.
Du har alltid gillat drama. Upp med dig.
Herre jösses.
- Ska vi dra ut den? - Nej, det kan döda honom.
- Låt mig stoppa blödningen. - Håll i.
Är du okej?
Försök vara tyst. Gör ditt bästa.
Då rör vi på oss.
Okej. Okej.
Lämna mig här. Jag drar dem till mig.
Vi ska klara det.
Nej. Jag orsakar allas död.
Kom igen!
Här är det!
Kom igen!
Upp med stegen, nu.
- Va? - Nej, jag lämnar dig inte här nere.
Jag förblöder, Jayne.
Det där är inte bra.
Om ni når nån via radion är jag död innan de hinner hit.
Nej!
Jag distraherar dem, okej?
Låt mig dö som jag vill.
Vi kan ordna nåt och hissa upp dig.
Nej, det hinns inte.
Vi har inte tid.
Du lever som om varje dag är din sista...
Blir det sant en vacker dag.
- De kommer. - Det är okej.
Ta er uppför stegen nu. Uppför stegen!
Ni kommer att klara er.
Kom igen, kompis.
Kom igen.
Kom igen, kompis.
Det finns ingen radio. Den borde vara här.
Vi kanske kan fixa den.
Hör du mig, Jayne? Det finns ingen radio!
Jag är ledsen för Anderson, men vi måste behålla fokus!
Det måste finnas nåt vi kan göra, nåt vi kan använda.
Eller så kan vi bara vänta.
Vi kan klara det här.
Tror du verkligen det?
Verkligen?
Vi sitter fast.
Vi är fångade här, Alex.
Det finns bara en av dem kvar.
Den kommer att välta det här.
Jag vill inte dö, inte så här.
Okej.
Fan också!
- Svep in dig i den här. - Varför?
Vi måste överleva kraschen.
Jag har en plan.
- Har du? Vad då? - Du måste lita på mig.
- Säg vad det är! - Hör på, Alex,
du är den starkaste jag känner och det älskar jag,
men du måste lita på mig nu.
Följ mig. Oavsett vad som händer.
Vad som än händer.
Kom.
Kom igen!
Oroa dig inte, vi ska klara det.
Jag stod min yngre bror nära.
En dag beslöt han sig för att klättra upp i ett träd.
Ett jättehögt träd.
Vi klättrade högre och högre.
Vi hade så kul.
Sen hörde jag ett brak.
Jag försökte ta tag i honom,
men jag missade.
Han försvann.
Jag borde ha kunnat rädda honom. Det gjorde jag inte.
Jag svor att jag aldrig skulle försätta mig i samma situation igen.
Aldrig mer förlora på det sättet.
Jag saknar honom så mycket!
Det är okej, jag släpper inte.
Jag är rädd.
Kom igen!
- Kom igen! - Okej.
Snabbare!
Lita på mig.
- Hej. Är du okej? - Ja.
Jag borde väl gjort det där innan vi hoppade.
För att få tur, du vet.
Jag behöver lite mer tur.
Det var den sjätte.
Sa inte Walsh att det första hoppet är som ett frieri?
Lisbon sa det.
Just ja, Lisbon.
Vi börjar med en dejt och inga löften om annat än middag.
Jag vet en toppenbuffé där man får äta så mycket man vill.
Konstiga väggmålningar, men jag tror du kommer att gilla det.